Érdemes, mert későbbi évjáratokban sok gyermekbetegséget javítottak. Az enyém pl. 2011-es a legutolsó széria. Ebben már egy csomó problémával nem kell számolni (pl. DPF problémák).
Hogy miért adják el, az jó kérdés, lenne is rá pár tippem:
Ez egy újonnan 10-12 millió forintos autó. Bár az Alfák ára nagyobbat zuhan használtan, mint egy német prémiumé, ezért aránylag olcsón lehet hozzájutni, de ez semit nem változtat azon, hogy a fenntartási költsége ugyanolyan magas marad. Sokan hajlamosak elfelejteni, hogy egy autóval járó költségek közül a vételár csak egy kis részt képez. A fenntartási költség egy használtnál pedig akár 2 év alatt is simán elérheti a vételár nagyságát. Amikor rádöbben az illető, az első szerviznél, hogy ott kell hagynia 300ezret, akkor elkezd izzadni, hogy nem így tervezte ezt. Aztán egy használtnál persze előjöhetnek már a bajok is. Egy 159-esnél mnidig legyen zsebben fél, de inkább 1 milliód, amit mosolyogva költesz el rá, ha valami komolyabb bedöglik rajta. Költséges dolog a szervize.
Aztán ugye, amit kintről behoznak, nagy dízelek, 130ezer km-el, sosem tudom, hogy sírjak vagy nevessek azokon, akik elhiszik. Biztos azért vette meg a pénzes külföldi a nagy dízelt, hogy évi 10ezer km-t menjen vele, hogy majd jó állapotban adhassa el a kelet-európainak pár év múlva. Az ilyen 10 éves autókban inkább a 300E km a reális. Még talán nem is mondok sokat. Általában akkor adják el, amikor bele kellene locsolni még jó párszáz ezret, ha nem milliót, hogy újra jó állapotban legyen. Amikor erre az első szerviz után felhívja a szerelő a figyelmét az újdonsült tulajdonosnak, hogy vezérlés és olajcserét csinált, de bizony már aktuális a fékek, a futómű esetleg a kuplung cseréje is, majd elmnodja, hogy az még mennyiben lesz, akkor inkább gyorsan passzolja tovább az autót az újdonsült tulajdonos. Szembetalálkozik a valósággal és rájön, hogy az álom, hogy ő majd prémium autóval furikázik, mert olcsón tudott egyet venni, csak álom marad.